EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
UNGARN 1897
Er du sulten, herr Harker?
Nei, det går bra.
- Takk. - Da kan vi kanskje snakke sammen.
Jeg er søster Agatha.
- Jeg trodde jeg hadde møtt alle søstrene. - Jeg har vært isolert.
- For å be? - For å studere deg, herr Harker.
Jeg har lest om det interessante oppholdet ditt i Transilvania.
Det er sant.
- Alt sammen. - Og så mye det er av det.
Søster Angela sier at du skrev dag og natt i en hel uke.
Sett deg hos meg.
- Er solen litt skarp for deg? - Nei.
Bra. Det er bra, er det ikke?
Å, min kjære, kom inn.
Vi skal observeres. Jeg bør visst ikke være alene med en mann.
Du får se det som at vi har anstand.
Herr Harker, jeg mener ikke å være frekk, men hvorfor lever du fortsatt?
- Jeg flyktet. Jeg var fanget. Jeg rømte. - Rømte, ja.
Jeg flyktet derfra fordi jeg fryktet for mitt liv.
Han er et monster. Jeg sverger på det.
- Han er djevelen selv. - Så hvorfor har du stanset?
- Stanset hva? - Flukten.
Du har vært her i en måned.
- Jeg er trygg hos dere. - Hvorfor det?
- Dette er Guds hus. - Guds hus, sier du?
Det er bra. Vi kunne trenge en mann her, hva, søster?
For to år siden raste en kirke her sammen.
Taket falt på menigheten og drepte alle som ba der, inkludert barna.
Bare presten overlevde. Prester er sånn.
Etterpå sa han til meg at selv i slike øyeblikk klarte han å bevare troen.
Jeg sa at han burde ha bevart taket. Ta hånd om din egen beskyttelse.
Gud gir blaffen.
Måten du snakker på, det er uvanlig for noen med ditt kall.
Jeg fikk kallet for veldig lenge siden.
- Hva er galt? - Du har noe i øyet.
Er det borte?
Ja.
Forloveden din, Mina, du snakket mye om henne da du først kom. Mina Murray.
Ja.
- Jeg må kontakte henne. - Du må elske henne høyt.
Selvsagt.
Kanskje du vil la henne lese dette en gang.
- Om hun vil, ja. - Så fordi du er snill
har du utelatt alt som ville opprøre eller plage henne?
Jeg ville ikke...
Så nå kan du fortelle meg alt
som skjedde da du var hos greven på slottet hans.
Middagene, samtalene, de intime øyeblikkene.
Livet ditt kan avhenge av at du er helt ærlig.
- Forstår du hva jeg spør om? - Jeg tror det.
Jeg spør deg, herr Harker, om du hadde samleie med grev Dracula.
TRANSILVANIA
Herr Harker.
Herr Harker, vær så snill. Du må ta dette.
Så snilt av deg, takk.
- Det kan jeg ikke. - Du må det.
- Takk. - Du vil trenge det.
Kusk, jeg beklager, men vi ser ut til å være et stykke fra slottet.
Vi kjører ikke nærmere.
- Greven vil finne deg her. - Hvordan ?
Han finner folk. Han vil sende kusken sin.
"Min kjære Johnny,
du skal reise til et land langt herfra,
og jeg vil savne deg veldig hver eneste dag.
Det er sannsynlig at du vil møte spennende kvinner
når du reiser til Transilvania.
Og jeg ville forsikre deg om at om du faller for fristelsen,
vil jeg, som din lydige forlovede, forstå deg fullstendig.
Vissheten om vårt kommende bryllup er all den trøst en ung kvinne trenger.
Bortsett fra den svært kjekke doktor Holmwood,
vennene dine Reggie og Barnaby som virker så glade for å se meg,
Edwin fra kontoret,
slaktergutten som har blitt så stor de siste månedene,
og om jeg trenger variasjon,
servitrisen på Rose and Crown som jeg vet at du også beundrer.
Jeg er sikker på at vi alltid vil ta hensyn til hverandre mens vi er atskilt.
All min kjærlighet, og all din, håper jeg, din elskede Mina."
Kusk, kan du hjelpe meg med bagasjen?
Sjarmerende.
Hallo?
Er det noen hjemme?
Hallo?
Jeg beklager, jeg...
Vinen var åpen, jeg antok... Kanskje du vil ha litt, greve?
Jeg drikker ikke... vin.
Jeg ønsker deg velkommen, herr Harker.
Jeg er Dracula.
Arbeidsgiveren din snakker svært pent om deg.
Ja. Eiendommen er kjøpt i ditt navn. Alt er i orden.
Du må bare underskrive noen dokumenter, og så vil Carfax Abbey være din.
Jeg ser frem til England, herr Harker. Folk her er så snevre.
Jeg tæres bort blant dem.
De har ingen...
De har ingen smak.
Kanskje du mener karakter?
Kanskje det.
Dette er bra, herr Harker. Du må alltid korrigere engelsken min.
Av deg skal jeg lære å bevege meg blant dine landsmenn som en av dem.
Engelsken din er allerede fremragende, greve.
- Du smigrer meg. - Nei, det gjør jeg ikke.
Men jeg er redd jeg må dra herfra i morgen. Jeg må rett tilbake til England.
Nei.
Jeg beklager?
Unnskyldningen din er unødvendig.
Du skal bli.
- Det er allerede avtalt. - Med hvem?
Dine overordnede.
Du skal bli hos meg i én måned
og hjelpe meg med engelsken og min forståelse av deres kultur.
- Men, greve, jeg... - Nei, vær så snill.
Ikke se så bekymret ut, herr Harker. Du er svært velkommen.
Grev Dracula, jeg er advokat, ikke lærer.
Du vil ikke behøve å undervise.
Bare bli ved min side og så skal jeg absorbere deg.
Det ordet, "absorbere", sa han det?
Ja.
"Absorbere."
Følg nøye med.
Det er ikke lett å finne veien i hjemmet mitt.
Det er en stigende labyrint av trapper, dører og skygger.
Ja, svært bemerkelsesverdig.
- Man trenger nesten et kart. - Det fins ikke noe kart over slottet mitt.
Ingen har noen gang lagd fullstendige tegninger.
Det sies at mange sjeler har gått seg vill i virvaret av korridorer.
Reserata carcerem.
Fengselet uten låser.
Kanskje du har hørt om arkitekten, enkemannen Petruvio?
- Nei. - Slottet var enkemannens siste arbeid.
Et monument over hans tapte kjærlighet,
og sollyset som han aldri kunne vende tilbake til.
Legenden sier at han døde her,
i sin kones armer.
Om han var enkemann, må hun jo ha dødd før ham.
Det må ha vært en kald omfavnelse.
Ikke vær utålmodig med de søte små.
De er menneskets ledsagere mot slutten og etterpå.
Der det fins kjøtt, fins det fluer.
Om morgenen vil solen strømme inn gjennom dette vinduet.
Heldigvis er gardinene veldig tykke.
Jeg beklager at personalet mitt ikke er til stede.
De er ikke her om natten.
Tilgi meg, jeg er klossete.
Selvsagt, greve, men kanskje du kan låne meg en erstatning.
Jeg er redd jeg ikke har noe slikt.
Har du ikke noen speil?
Forfengelig juggel. Hva er formålet med et speil?
Man vil ikke lære noe av ens eget blikk.
- Går det bra, herr Harker? - Det går fint. Det er bare et risp.
Vær forsiktig, vær så snill.
Vi kan ikke sende deg skadet tilbake til din vakre Mina.
Det er ingenting...
Nevnte jeg Mina?
Jeg tror du snakket om hvor vakker hun er under middagen.
- Det husker jeg ikke. - Kanskje det var vinen.
Nei, jeg drakk nesten ikke.
Du har min medfølelse. Ta deg av hånden din, vær så snill.
Det går bra, det er ingenting.
Blod er ikke ingenting.
- Blod er liv. - "Liv"?
Det var ikke: "Blod er livet"?
- Han sa: "Blod er liv"? - Det gjorde han.
Ja.
Det slo meg som underlig.
Men det var andre merkverdigheter som opptok deg?
Hvordan visste han hva jeg tenkte? Jeg nevnte aldri Mina ved middagen.
Det er jeg sikker på.
En hund kan lukte historier i en luftning, mens vi er blinde i vinden.
- Kunne han lukte tankene mine? - Nei.
Herr Harker, det ville vært latterlig. Men kanskje i blodet ditt.
Kanskje det strømmer historier i årene våre, om du kan lese dem.
Blod er liv.
Du vil ikke se meg før i morgen kveld. Jeg har flere avtaler.
Frem til da, oppfør deg som du var hjemme.
Jeg ønsker deg en god natt.
God natt.
Er det noen...
Hallo?
Så det var en annen gjest på slottet? Kanskje også en fange.
Jeg innså ikke at jeg var en fange da.
Og den natten?
- Jeg sov. - Drømte du?
Jeg våknet tidlig.
Nei, vent. Du drømte.
Etter en dag med slike hendelser, hvordan kunne du la være?
Var det Mina du drømte om?
- Du lengtet etter henne. - Man lengter etter den trøsten hjemmet er.
Man lengter, å ja.
- Fortell meg mer om drømmen din. - Den er privat.
Du higer etter henne.
- Dere var sammen i drømmen. - Jeg... Det er ikke...
Det er ingenting å skamme seg over.
Drømmer er et fristed der vi synder uten følger.
Tro meg, det vet jeg.
Noen morgener kan jeg knapt se søster Rosa i øynene.
Det du spurte om tidligere, om jeg...
- Om du hadde hatt samleie med Dracula. - Hvorfor spurte du om det?
Du har opplagt blitt smittet med noe.
All kontakt du har hatt med grev Dracula,
seksuell eller noe annet, er derfor relevant.
Fortsett.
"Hjelp oss."
HJELP OSS
Det slo deg selvsagt som underlig.
Noen var helt klart fanget på slottet.
Nei, skriften: "Hjelp oss."
Den var opp ned.
Ja, selvfølgelig. Den som skrev det, måtte henge den veien.
Men selv den fysiske prestasjonen er ikke det interessante.
Hva er det da?
Det som er bemerkelsesverdig...
Det som er beleilig, er at ordene var på engelsk.
- Det tenkte jeg ikke på. - Selvsagt ikke.
Du er engelsk, en uforlignelig samling av antakelser.
Fortsett.
Jeg visste at jeg hadde dagen for meg selv,
så jeg ville finne rommet over mitt og se om noen trengte min hjelp.
Si meg. Hvordan følte du deg?
Annerledes, eldre.
Men veldig nysgjerrig. Jeg visste i hvert fall at jeg ikke var alene.
Greven overdrev ikke i sin beskrivelse av slottet.
Hallo?
Uansett hvor jeg gikk, havnet jeg aldri der jeg forventet.
Hver dør jeg åpnet, ledet meg til to til, og så tre.
Med hvert skritt tok jeg et galt valg.
Jeg gikk meg vill i arkitektens labyrint.
Jeg kastet bort det meste av dagen til jeg ble for sliten til å fortsette.
Beklager, jeg mente ikke å skremme deg.
Jeg tror du har arbeidet for hardt.
- Greve. - Ta det med ro.
Ta et glass vin.
Stemmen din... Du høres annerledes ut.
Jeg har arbeidet med engelsken min. Liker du det?
Den er nesten perfekt.
Det er takket være deg. Ditt nærvær har livet meg opp.
Nytt blod.
"Hjelp oss."
Hallo?
Hallo? Unnskyld meg? Jeg skal ikke skade deg.
Uansett hvor kort jeg så henne,
var dette et bevis på at jeg ikke holdt på å bli gal.
Grev Dracula?
Er vi alene på dette slottet?
Ja.
Bortsett fra tjenerne selvfølgelig.
- Jeg ser aldri noen tjenere. - De er ikke her om natten.
Jeg ser dem ikke om dagen heller.
Faktisk, bortsett fra kusken...
...har jeg ikke sett noen arbeide her i det hele tatt.
Ja, kusken.
Det jeg spør om er, bortsett fra deg,
lever det noen her på slottet?
Nei, Jonathan,
det er ingen som lever her.
Så, etter solnedgang hver dag virket Dracula sterkere og yngre,
mens for deg var det motsatt.
Forstod du hva som skjedde med deg?
Nei, ikke da. Jeg trodde jeg var syk, bare...
...syk.
- Snu hodet til siden. - Hvorfor det?
Vis meg det.
Du har vært veldig sterk, herr Harker.
Jeg ville ikke vært like modig i din situasjon.
Jeg var ikke modig. Hvordan var jeg modig?
Du var fanget på det stedet. Du var redd,
men likevel lette du på slottet fordi du trodde at noen trengte hjelp.
Noen ba om min hjelp, det ville vært vanskelig å avvise det.
- Vanskelig? - Uakseptabelt.
Så du fortsatte å lete. Fortell oss.
Hver utforskning førte meg dypere inn i labyrinten.
Til slutt fant jeg noe bemerkelsesverdig.
Hva hadde skjedd med disse menneskene?
Var de forgjengerne mine?
Det er alt jeg husker. Jeg er redd jeg besvimte.
Det er svært forståelig.
"Omoară-ma."
- Vet du hva det er? - Det lød som en forbannelse.
Det er rumensk. Det betyr "drep meg".
De så døde ut allerede. Døde og gående.
Vandøde.
Fortell meg.
Det er en smitte,
en fordervelse som går gjennom verden fra en lidende til en annen.
For de uheldige som blir ofre for den, blir livet uhelbredelig.
De mister den guddommelige evnen til å dø.
Mens kroppene råtner, vedvarer bevisstheten.
Selv som støv fortsetter smerten.
Det er en hemmelighet alle gravere holder for seg selv.
Det fins dem som er dømt til å krafse mot kistelokket i all evighet.
Om du arbeider blant de døde, frykter du ikke døden,
men alternativet.
Fins det noen frelse for slike vesener?
- Jeg vet ikke. - Du må tro!
Tro er en sovemedisin for barn og de enfoldige.
Det vi trenger, er en plan.
Dracula er en av dem, er han ikke?
Vandød?
Å ja, men ut fra din historie tror jeg han er langt mer komplisert.
Johnny, der er du. Jeg trodde vi hadde mistet deg.
Hva gjør jeg her?
Jeg fant deg sovende på gulvet nede.
Jeg tar kanskje feil, men jeg tror du hadde et mareritt.
Du ser ganske blek ut.
- Du sa at du ikke drikker. - Vin. Hør her.
Du må gjøre noe for meg.
Sett deg her. Sånn, ja. Akkurat. Ta denne.
Du må skrive tre brev.
Hva var det?
- Ingenting. - Det lød som en baby.
Nei, det er ingen baby. Konsentrer deg nå, Johnny. Tre brev.
Ingen kaller meg Johnny.
- Ingen? - Ingen.
- Her har du selskap mens du arbeider. - Hvem er hun?
- Kjenner du henne ikke igjen? - Hvorfor skulle jeg det?
Jeg tok det fra rommet ditt. Det er Mina, forloveden din.
- Mina Murray. - Nei.
Hvorfor...
Hvorfor gjenkjenner jeg ikke ansiktet hennes?
Tja, du ser ut til å være... tappet for krefter.
Du ser ung ut.
Og alt er din fortjeneste. Takk.
Du skal snart dra nå, så tre brev, alle til Mina.
I det første skal det stå at du nesten er ferdig og vil dra i løpet av uken.
I det andre, at du er ferdig med arbeidet og skal dra neste dag.
Og i det tredje, at du nå har forlatt slottet og har kommet trygt frem til...
Hva skal vi si? Bistriţa, hva?
Jeg skal sende brevene til riktig tid. Jeg skal sende det siste til Bistriţa,
- så det kan sendes derfra. - Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Så Mina vet at du kommer hjem.
Men hvorfor skal jeg skrive brevene på forhånd?
Fordi postgangen her er uregelmessig. Det er en foranstaltning.
For hvem? Om...
Om det skjer meg noe, og brevene allerede er sendt...
Så vil ikke Mina tenke på å komme hit for å se etter deg.
Vil du at hun skal komme hit?
Det er en baby.
- Jeg kan høre den skrike. - Det er ikke noen baby.
Skriv brevene, eller ikke skriv brevene.
Det er opp til deg. Jeg tenker bare på Mina.
Jeg har ting jeg må gjøre.
Vi ses i morgen kveld. La brevene ligge på bordet.
Datoene!
Datoene på brevene. Hvilken dato skal jeg skrive?
La meg se.
Den 12. på det første. Det andre, den 19. Og det tredje...
Hva skal vi si? Den 29.
Den 29.?
En like god dag som alle andre. God natt.
Hva om jeg drar? Hva om jeg drar herfra nå?
Ingen stanser deg.
- Jeg har ikke krefter til det. - Nei, jeg vet det.
Det er ikke din feil, Johnny. Du må ikke klandre deg selv.
Vær så snill.
Vær så snill...
- Babyen. - Johnny, det er ingen baby.
Da visste jeg at jeg hadde et valg.
Jeg visste lengden på livet mitt, grensen for min eksistens, den 29.
Jeg kunne bli her og dø gradvis, til jeg ble spikret inne i en av de kassene.
Eller?
Eller jeg kunne drepe grev Dracula.
Ikke en lett oppgave under slike omstendigheter.
- Nei, men jeg hadde visse fordeler. - Jeg skulle gjerne visst hva de var.
Jeg var svak og fanget.
- Ja, så absolutt. - Så Dracula anså meg ikke som en trussel.
Det er sant. Men ulempen var at du var svak og fanget.
Jeg hadde en mulig alliert, en som kunne klatre opp slottsmurene.
- En du ikke engang kunne finne. - Det var fordi jeg lette etter gal ting.
- Jeg burde lett etter et kart. - Over slottet? Men det fantes ikke.
Dracula trodde det. Men ved å si det, fortalte han også hvor det var.
- Hva sa han? - Det fortalte jeg.
- Jeg gikk glipp av det. - Det gjorde du.
Da er du mye raskere enn meg.
Jeg er ikke rask. Jeg har alltid vært langsom.
Men når du er langsom, vet du at du må følge med.
Det er de smarte som aldri lytter.
Du har lest alt dette i fortellingen min.
Den er vag når det gjelder visse avgjørende spørsmål.
Fortsett.
Det gikk opp for meg den kvelden at Dracula sa mer enn han mente.
Og mer enn han visste.
Fordi han var nattens skapning, måtte jeg vente til morgenen med å prøve det ut.
Greven sa det ikke var noe kart.
Men Petruvio var en kunstner, og kunstnere ønsker alltid å bli forstått.
Slottet var et monument over arkitektens tapte kjærlighet
og sollyset som han aldri ville vende tilbake til.
Og hva annet er sollys enn ens elskedes ansikt?
Veien til sollyset.
Det var tydelig fra slottskartet at Petruvio hadde lagd
et system av snarveier gjennom labyrinten.
Skjulte ganger som kanskje selv Dracula ikke visste om.
Hvor ofte hadde jeg sett bildet og ikke sett det?
Petruvios kone var sollyset, og han sto vakt ved døren.
Han vet ikke at jeg kan komme ut av kassen. Ikke si det til ham.
Nei da.
Er du vennen hans nå?
Nei, jeg jobber for ham.
Jeg er en advokat fra England.
- Jeg tror han har gjort deg til sin venn. - Hvorfor det?
- Hva er England? - Det er der jeg er fra.
Det vet du. Du snakker engelsk.
Jeg lærte det.
- Hvordan? - Det smakte rart.
"Smakte?"
Når du er grevens venn, er ikke alle språk det samme.
Jeg er sulten.
Var det deg ved vinduet? Etterlot du beskjeden?
Jeg luktet deg.
- Du er fanget her. - Du er også fanget.
Jeg vil hjelpe deg.
Si til ham at jeg er sulten. Han gir meg bare smuler.
Ørsmå ting.
Si at jeg er ferdig med den siste. Jeg ble veldig fort ferdig med den.
Jeg er sulten!
Se på det! Det er korsets tegn.
- Vårherres symbol. - Jeg vet det.
Det er pent.
Du antok vel at korset skulle holde det onde på avstand?
- Hvorfor smiler du? - Troen din, den er rørende.
Hva skjedde med din?
Jeg har lett etter Gud overalt og aldri funnet ham.
Hvorfor er du her?
Som andre er jeg fanget i et ekteskap uten kjærlighet
og holder på fasaden for å ha et sted å bo.
Da går vi til den mirakuløse flukten din fra Draculas slott,
som du har beskrevet så svevende.
Er det noen der? Vær så snill, hjelp meg!
Johnny, dette er interessant.
Jeg har aldri sett det virke med en baby før. Aldri.
Jeg tror jeg skal beholde den litt.
Jeg håper ikke det betyr at jeg har blitt sentimental.
- Hvorfor drepte du henne? - Hvem?
Fordi jeg ville se om hun ville dø, antar jeg.
Ikke se sånn på meg.
Du var et barn. Du kjenner følelsen. Tok du ikke fra hverandre lekene dine?
- Du er et monster. - Og du en advokat.
Ingen er perfekte.
En stake gjennom hjertet. Av og til stemmer legendene.
Men denne kan du ikke prøve for ofte. Jeg har bare tre bruder av gangen.
Bruder?
Bruder, ja, jeg tror det er riktig ord for det.
Jeg prøver å formere meg.
Noe som kan være en utfordring når det bare fins én av deg.
Du er så og si ferdig, er du ikke?
Hun var veldig tørst.
Tenke seg til at hun ville ha deg i den kassen helt for seg selv.
- Skal du drepe meg? - Selvsagt skal jeg det.
Hvorfor er døden alltid et sjokk for de dødelige?
- Du tok fra meg alt. - Selvsagt gjorde jeg det.
Du er den letteste veien som tar meg til England.
Hvorfor England?
Menneskene. Alle de sofistikerte og intelligente menneskene.
Som jeg har prøvd å fortelle folk i århundrer, du er hva du spiser.
Altså...
Om du ikke har noe imot det, må du gjøre en siste ting for meg.
Jeg har ikke sett henne på mange hundre år.
Beskriv henne for meg.
- Hvem? - Jeg har fått kunstnere til å male henne
og diktere til å beskrive henne, og Mozart skrev en fin liten melodi.
Jeg burde ha skånet ham, men... Hva ser en advokat?
I minnene mine går hun ned bak den nest høyeste toppen på denne tiden
og er helt rød.
Er hun rød, Johnny?
- Se selv. - Men det ville brenne meg opp.
Bra.
Greit nok. Det skjønner jeg godt.
Vil du legge meg i en kasse?
Hold øynene på solen, Johnny. Det er siste gang du ser henne.
Det fins en kasse som venter på deg hvis du går, ja.
Men de fleste jeg spiser av, dør bare, så det går nok fint.
Ser du det ikke? En slutt er en god ting. Døden gir deg en størrelse.
Det er fjelltoppen som hele livet ditt endelig er synlig fra,
fra begynnelse til slutt.
Døden fullfører deg.
Skån meg.
Hvordan?
Svar meg på det, hvordan, Johnny? Hvordan skåner jeg deg?
Ja, hvordan, herr Harker?
Herr Harker.
Herr Harker, du skulle forklare hvordan du rømte fra slottet.
Ja.
- Du har lest beretningen min. - Ja.
Kanskje den frisker opp hukommelsen din.
"Dracula skal tjenes."
Hva er dette?
"Dracula er min herre. Dracula skal adlydes. Drac...
Dracula er begynnelsen og slutten. Dracula er alt. Dracula er Gud." Hva?
Jeg skrev ikke dette.
Da du først kom hit, ba du om penn og papir.
Du var oppe dag og natt, og du skrev dette.
Nei, jeg trodde jeg...
Du trodde at du skrev om Draculas slott.
Det eneste du har fortalt, er det du forteller nå.
Nå må du fullføre historien.
Hvordan, Johnny? Hvordan skåner jeg deg?
- Hvordan? - La meg gå.
Du vet hvorfor jeg skal til England, at jeg vil drepe mange mennesker.
- Så mange jeg trenger og kanskje flere. - Jeg...
Jeg...
- Jeg vil ikke. - Du vil ikke hva?
Du vil ikke si noe eller prøve å stanse meg?
Du vil la meg slakte uskyldige uten å stille spørsmål?
Du er litt av en advokat, Johnny.
Jeg lover.
Jeg sverger.
Greit. Gjør det.
- Hva? - Sverg.
Jeg skal til England for å ødelegge alt og alle du elsker.
Men om du lover at du ikke vil prøve å stanse meg, skal jeg skåne deg.
- Det er et knep. - Gi meg ditt ord.
Nei, du vil drepe meg uansett.
Se meg i øynene og gi meg ditt ord.
Grev Dracula, jeg gir deg mitt ord.
Om du slipper meg ut herfra,
om du lar meg leve, så...
Så skal jeg gjøre alt jeg kan for å stoppe deg.
Helt riktig.
Sånn skal det låte, Johnny.
Velkommen til fjelltoppen.
Jeg puster ikke.
Av og til, men jeg tror det er en vane. Hjertet ditt slår heller ikke.
- Jeg er død. - Vandød.
Men tilsynelatende ikke en vampyr ennå. Man må klamre seg til alle gode nyheter.
- Jeg tjener ikke Dracula. - Nei, men han er i tankene dine.
Spørsmålet er, hvorfor er du ikke i en kasse?
Jeg vet ikke.
Det er ikke noe man forventer å spørre om, men hva skjedde etter at du ble drept?
Hjelpe meg, det gikk fort.
Johnny. Vanligvis må folk hvile litt først.
Du kommer til å bli livlig, hva?
Det var imponerende at du kom tilbake så fort.
Du har til og med tilløp til en egen vilje.
Ingen av de andre hadde noe særlig annet enn sult, men se på deg.
Skjønner du ikke? Dette forandrer alt.
Bli her. Du kan bli min fineste brud.
De andre ble bare dyr, men du har beholdt pågangsmotet ditt.
Johnny, du er som meg.
Jeg er ikke som deg.
Det er alt. Det er...
Det er alt jeg husker.
- Men hvorfor skrek han? Hva gjorde du? - Ingenting.
Jeg så på ham, og det neste jeg husker er at jeg var her.
- Ja, glem det. Det vet vi. - Nei...
Jeg husker det ikke.
Elven førte deg ut til havet, og en fisker fant deg i garnet sitt.
En druknet mann som gikk og snakket vekket nysgjerrighet, og du ble brakt hit.
Du bablet om Mina som du hadde glemt ansiktet til
- og en ond greve som stjal sjelen din. - Hvorfor ble jeg brakt hit?
Jeg er kjent for å vite noe om hekseri og det okkulte.
Du er nonne.
Vi kan snakke om min dårlig skjulte fascinasjon med ondskap en annen gang.
Nå skal vi fokusere på hvorfor Dracula skrek.
- Du sto med ansiktet mot solen. - Ja.
Jeg har prøvd å finne Gud hele livet og har aldri funnet noe tegn til ham.
Hvorfor nå? Hvorfor du? Hvorfor ham?
- Jeg forstår ikke. - Så tenk!
Grev Dracula frykter korset.
Han frykter symbolet på Vårherre.
- Jenta gjorde ikke det. - Hva så, hun var ingenting.
Dracula, vampyrenes prins, frykter korset.
- Forstår du hva det betyr? - Nei, fortell.
Gud er virkelig, og jeg har endelig funnet ham.
- Du har funnet djevelen. - Om djevelen må til for å få meg
til Herren, så kom med djevelen!
- Det sier ikke jeg! - Hvorfor ikke?
- Gud reddet deg av en grunn, tror du ikke? - Jeg ble ikke reddet.
Jeg er ingenting.
- Ville Mina syns det? - Om hun kunne se meg, ja, det ville hun.
Se på meg.
- Jeg husker ikke engang ansiktet hennes. - Ja, det har du overbevist oss om.
Jeg beklager at vi har lurt deg, herr Harker.
Det var nødvendig at hun hørte historien fra deg.
Du kan ha glemt din forlovedes ansikt,
men jeg har ikke mistet deg ennå.
Hei, Johnny.
Øynene dine er i det minste fortsatt blå.
Når vi visste hvem du var,
var det ikke vanskelig å spore opp din bekymrede forlovede i England.
Jeg kjenner en detektiv i London.
- Mina. - Trodde du virkelig,
selv i ditt mørkeste øyeblikk, at jeg ikke ville komme til deg?
Trodde du at det var mulig at jeg kunne oppgi mannen jeg elsker?
Jeg er ikke lenger den mannen.
Min elskede, vi skal gifte oss.
Så la meg si det klart, hvem du er vil alltid være min avgjørelse.
Dracula er her.
Så spennende.
Pass på Mina.
Mina. Ta den, vær så snill.
- Hvorfor det? - Fordi du blør.
Og jeg holder det ikke ut.
Ta den.
- Abbedisse, inviter aldri det vesenet inn. - Jeg var ikke fristet til å gjøre det.
- Hva er det som skjer? Hva er dette? - Vi blir angrepet av mørkets krefter.
Hvorfor ønsker mørkets krefter å angripe et kloster?
Kanskje de ikke liker kritikk.
Jeg vet hvem du er. Jeg har lest legendene.
Jeg vet godt at jeg snakker til grev Dracula.
Flaggermusene er litt bråkete. Kan du gjøre noe?
Hør på meg. Du er Jonathan Harker.
Du ville aldri skade meg.
Jeg vet at jeg er trygg hos deg.
Det er meg.
Se på meg.
Se at det er meg.
Min blåøyde Johnny.
Nei, Johnny.
Ikke gjør det.
Ikke gjør det, vær så snill.
Du behøver ikke å gjøre det. Det vet jeg!
Johnny!
Solen er nede, du behøver ikke å skjule deg mer.
Eller er du for redd til å komme frem fra skyggene?
Vær så snill.
La meg.
- Johnny. - La meg.
- Vær så snill. - Johnny.
Nei.
Jeg beklager.
Hjelp meg! Vær så snill!
Dette er djevelskap.
Det er verre enn det. Det er djevelen.
Jeg vet ikke med dere, jenter, men jeg elsker litt pels.
Kom til meg.
Jeg vet ikke hvilke legender du har lest, men klokker har ingen virkning på meg.
Denne vil ha det.
Er dette et av de hemmelige prosjektene dine igjen?
Det bør du håpe på.
Dette er spennende.
Dette er de fleste nonnene jeg har fått på en gang.
Søstre, presenter våpen!
- Jeg ser at jeg var ventet. - Jeg var klar over muligheten.
- Søster Agatha, hva har du brakt over oss? - Hei! Hallo!
Hallo, mine damer!
Jeg vil ikke bekymre deg,
men hæren av troende kan ikke se meg i øynene.
Du er naken, de er nonner, Det er ikke øynene de ikke ser på.
Skal ikke noen invitere meg inn? Jeg har reist langt for å treffe dere.
Absolutt ikke.
- Søster Rosa, nøkkelen. - Det mener du ikke.
Jo, det gjør jeg. Jeg er helt sikker.
Hvordan visste du at jeg kom?
Det er en mann her du anser som din eiendom.
- Min brud. - Han trakk deg vel hit.
En bie kan alltid finne nektar.
Og en felle trenger alltid honning.
Jeg tror ikke dette er en felle.
Den ville ikke vært god om du trodde det.
Takk, søster.
Grev Dracula, lytt nøye til ordene mine.
Dette er Sankta Marias kloster i Budapest, og du er ikke velkommen her.
Du er helt spesifikt ikke invitert inn.
Så det er sant.
- Så interessant. - Hva da?
En vampyr kan ikke komme inn i et hus uten en invitasjon. Jeg var ikke sikker.
- En vampyr? - Du låste opp porten, men var ikke sikker?
- En vampyr? - Jernet holdt deg ikke ute.
- Du kunne ha revet den i stykker. - Jeg kan rive deg i stykker.
Ikke der ute fra.
Men hva stopper deg?
En følelse? En kraft? Er den fysisk eller mental?
- Hvorfor må du inviteres? - Tror du jeg vil si det?
Jeg tror ikke du vet det.
Et dyr kan følge regler. Jeg forventer ikke at det forstår dem.
Jeg er mer enn et dyr.
På hvilken måte?
Men ifølge deg har du vært på jorden i mange hundre år,
og du kan ikke engang gå inn i et kloster? En okse kunne gjort det.
- Hvordan er du mer enn et dyr? - Vil du se?
Selvsagt. Jeg venter.
Kom hit et øyeblikk. Kom nærmere.
Se på dem. Se på søstrene dine.
- Bevæpnet og klare. - Du ser ikke.
Jeg behøver ikke.
Én av dem. Det er alt jeg trenger.
Om bare én i den vakre lille hæren vinker meg til seg,
river jeg verdenen din i småbiter og drikker meg utørst.
Hvorfor skulle de invitere deg? Hva kan du tilby?
- Evig liv. - Det har de allerede.
- Takk. - Fra og med i kveld,
for den første som inviterer meg inn, blir ved min side.
De andre vil jeg rive i stykker, og mine damer,
det vil ta tid. Man bør aldri forhaste seg med en nonne.
Ordene dine er ikke velkomne her.
Om du ikke blir fristet av tilbudet mitt,
spør deg selv dette: Hvem blir det?
Hvem er svakest? Hvem er reddest? Hvem knekker først?
Kan det fortsatt bli deg?
Hva er det? Hva gjør du?
Du ville vite hvem som er svakest. Jeg viser deg det.
Kom igjen, forsyn deg.
Det kommer ofte en hund forbi her. Vi gir den ofte rester.
Kom igjen. Du har kommet så langt. Du trenger sikkert noe å drikke.
Jeg tror ikke jeg forstår fristelsen.
Hver sin smak, antar jeg.
Tror du det er lurt å provosere meg?
Ja, det gjør jeg.
Jeg vil lære om deg. Jeg vil se grensen for evnene dine.
- Det er poenget med eksperimentet. - Du aner ikke, har ingen idé...
Flink bisk.
Dette er ynkelig.
- Du har ingen skam. - Vær forsiktig med hva du sier til meg.
Ikke snakk med mat i munnen.
Hun har rett til å vise deg forakt. Det har vi alle.
Alle kvinnene foran deg har vendt jordiske nytelser ryggen
og har motstått alle fristelser.
Vi har frigjort oss fra appetitten og derfor frykten.
Derfor orker du ikke synet av dette.
Det uttrykker en hellig dyd du ikke har. Det er legemliggjøringen av godhet.
Et lite øyeblikk trodde jeg du var intelligent.
Men nei, det er ikke derfor jeg frykter korset.
Godhet har ingenting med det å gjøre.
Det sier du. Men hvordan kan et dyr forstå sin egen frykt?
Ingen vil invitere deg inn, grev Dracula. Vi vil bare syns synd på deg der du er.
Hvem er du?
Spis ferdig restene. Det er alt du får i kveld.
Agatha. Det er navnet hennes, er det ikke?
Abbedissen brukte det. Du hørte henne.
- Du må være flinkere. - Du er fra et annet sted, tror jeg.
- Nederland, hva? - Det kan du høre
fra uttalen min, tror jeg. God natt.
Helsing!
Van Helsing!
Hvorfor er du interessert i meg, Agatha Van Helsing?
Hvem er du?
Alle marerittene dine på en gang.
En utdannet kvinne med et krusifiks.
Han var en modig mann. Han må ha elsket deg svært høyt.
Hva er han? Hva er grev Dracula?
Da han levde, var han en usedvanlig lærd og dyktig prins.
Som død kan du vel si at han er den beste vampyren.
- Den beste? - Den mest vellykkede, mener jeg.
De fleste er primitive, halvgale.
De varer sjelden lenge, men Dracula har funnet en måte å holde kroppen
og intellektet intakt i hundrevis av år.
- Ved å drikke blod. - Det gjør de alle.
Dracula har lært å gjøre det bra ved å velge ofrene sine svært omhyggelig.
Selv i døden har han beholdt aristokratens gode smak.
Og derfor tok han min Johnny.
Kom, abbedissen vil lede oss i bønn.
Jeg ser ingen grunn til å be. Gud er ingen steder.
Da er det opp til oss å stanse grev Dracula.
- Og det kommer vi til å gjøre, ikke sant? - Ja, det kommer vi til å gjøre.
Farvel, min blåøyde Johnny. Jeg vil aldri elske noen annen, vet du.
Det er sant.
Johnny. Min blåøyde Johnny.
Selvmord virker ikke. Tror du ikke de vandøde har prøvd?
En stake gjennom hjertet er fint. Men noen andre må få den inn der.
Jeg er villig til å prøve.
Skal jeg gjøre det? Skal jeg drepe deg ordentlig?
Alt du må gjøre, er å invitere meg inn.
Vi står overfor farer, vi står overfor ondskap
som står foran porten til vårt hellige tilfluktssted.
Gud er med oss, dette vet vi.
Guds kjærlighet varer evig. Dette vet vi også.
I natt, i vårt farligste øyeblikk, tror vi at Gud vil huske på oss?
Vil han strekke seg ned og redde oss fra dødens skygge?
Nei. Det vil han ikke.
Hvor i vår verden kan vi finne Gud?
I bønnene våre? Nei.
I sangen vår? Nei.
I lidelsene våre? I vår utholdenhet? Nei.
Tro er ikke en handel. Du driver ikke byttehandel med evigheten.
Du innrettet deg etter den.
Så hvor finner vi vår Gud? Det skal jeg si dere, søstre.
Når du står i den dypeste avgrunnen,
alene, uten håpe eller hjelp, og likevel skiller rett fra galt.
Når alt bare er mørke og fortvilelse,
og likevel kjenner du det summe i blodet, forskjellen på godt og ondt.
Når du er hinsides redning, belønning eller dom,
og du likevel ser ondskapen i øynene og sier:
"Nei, så langt, men ikke lenger. Nei!"
Hvem sin stemme er det? Hvem er hos deg i det mørket?
Hvem sin stemme holder deg på stien?
Mørke og ondskap kan virke fengslende for oss alle,
og jeg tror at det er fordi vi føler Gud i hjertene våre i deres nærvær.
Nei, han vil ikke strekke seg ned og redde oss.
Vi vil heve oss opp til å møte ham.
La oss be.
Hun renset halsen.
Jeg tror den er fin nå.
Så, mine damer, hvem er den neste? Bø!
Jeg har store problemer med å velge hvem det skal bli.
Her er en idé.
Ta imot.
Her er det tryggest.
- Hva er det? - Verkstedet mitt.
Her, der solen treffer.
- Det er natt. - Om morgenen.
- Det er mange timer til det. - Jeg vet det.
Hvem har det? Hvem tok imot? Vi har en vinner!
- Hva er det? - Jesus.
Jesus?
Brød. Nattverdsbrød.
Selvsagt.
Nonner. Dere har de tingene som faktisk virker,
selv om dere
aldri vil gjette hvorfor.
Så jeg må vel bare kontrollere meg, men mellom oss sagt
er det mye morsommere å kontrollere ulver.
Det er et spørsmål om hvem dere helst vil rives opp av.
Dere har selvsagt et valg.
Jeg er vandød, ikke vanvittig.
Det må ha gjort vondt.
Det går bra. Skrikingen har stanset.
Jeg vet ikke hvordan du orket å høre på det.
Jeg brakte det over dem. Å lytte var min straff.
Dracula vil finne oss, ikke sant?
Selvsagt.
Hvordan skal brødet holde ham ute?
- Nattverdsbrød. - Men hvordan?
Jeg vet ikke.
Ingen av vampyrlegendene gir mening, og likevel viser de seg å være sanne.
Han kan ikke komme inn uten å bli invitert. Hvorfor ikke?
Dagslyset brenner ham opp. Hvorfor?
Han er livredd for korset og likevel tror han ikke.
Disse faktaene er alle det samme faktumet.
Det er én ting Dracula frykter mer enn noe annet.
Og for å ødelegge ham må vi finne det.
Han kom inn i klosteret. Hvordan kom han inn hit?
- Han må opplagt ha fått en invitasjon. - Så noen inviterte ham.
Mina?
Jeg trodde du var.... Jeg så deg død.
Jeg kunne ikke stanse ham, Mina. Jeg slapp ham inn.
- Han er inne. - Vi vet det, Johnny.
Han drepte alle.
Ikke kryss streken. Du kan ikke komme nærmere.
Slipp ham inn.
- Vi kan ikke stole på ham. - Han er sterkere enn du tror.
- Om jeg er med... - Ingen er sterk nok.
- Ingen. - Vær så snill!
- Vi kan ikke la ham være der ute. - Ikke inviter ham.
Nei!
Kom hit, Johnny. Kom til meg.
- Jeg inviterer deg til å være hos meg. - Du vet ikke hva du gjør.
- Han slapp Dracula inn og gjør det igjen! - Det gjør han ikke. Gjør du vel?
For jeg er her med deg, og jeg vil gi deg styrke.
Vi to samme, vi kan være sterkere.
Johnny, øynene dine...
Han er inne.
Hvorfor er ikke øynene dine blå mer?
Det er ikke mine øyne.
Hallo.
Jeg har dødd etter å møte deg.
FORTSETTELSE FØLGER
Tekst: S. Marum